- Et ole kova tinkimään. - Tiedän.
Toin sinulle jotakin.
- Sinä muistit. - Tietysti.
Meidän kunnianhimoinen tarinankertoja. Mikä nautinto.
Sanoivat, että sataa tällä viikolla.
Vaikea uskoa, eikö?
Sinä tiedät, lapsi -
olen kasvattanut melkoisen kiintymyksen sinuun.
Olet kunnollinen poika.
Mutta joskus jopa kunnolliset pojat tarvitsevat muistutuksen.
Joten velvollisuuteni muistuttaa, että olet ikätovereittesi joukossa.
Täällä jokainen on tarinankertoja.
Välitä minun kunnioitukseni sinun isällesi.
Kyllä, tietysti.
- Tyttärentyttärellesi? - Minun tyttärentytär.
- Mahdotonta. - Kiitos sinulle siitä.
Ole hyvä. Kiitos!
- Päivän jatkoja. - Tervetuloa!
Amir.
Mikä hätänä?
Ei mikään.
Kenraaliko?
Oletko OK?
Oletko kunnossa?
Oletko yskinyt?
Kyllä.
Mistä oot kotoisin?
Vartuin Michiganissa, josta saavuin tänne lääkikseen.
Joskus vielä totut Kalifornian aurinkoon...
- Mutta perheesi? - Perheeni?
Perheeni on lähtöisin Venäjältä.
Anteeksi.
- Miltä tuntuu? - Sama se.
Meillä on tuloksesi.
Odota minua ulkona.
"Kabulin ihmiset ovat luurankoja nyt,
"luurangot myyvät naswaria yökaupoissaan,
"luurangot juovat vahvaa teetä,
"luurangot pelaavat korttia kuunvalossa.
"He tervehtivät ohittaessaan ja hampaat kolisevat leukaperissään.
"Salaam, veljeni, he sanovat.
"Tervetuloa kotiin.
Se on niin sanotusti työnalla.
Sitä kutsutaan nimellä "Kabulin sulttaanit".
Hyvä nimi.
Jatka.
Se loppui.
Eihän se ole mikään loppu.
Se on minun kertomukseni.
Saan päättää sen miten haluan.
Olen kyllästynyt näihin laitteisiin. Haluan, että viet minut kotiin huomenna.
- Mutta tohtori Amani sanoi... - Se ei ole tohtori Amanin päätös.
Kuinka voit, ystäväni?
Ei teidän olisi tarvinnut vaivautua.
Ei vaiva ollenkaan.
Ei vaivaa todellankaan.
Jos tarvitset jotakin, niin pyydä kuin pyytäisit veljeltäsi.
Saapumisesi tänne -
on kirkastanut silmäni.
Mutta sinä, Amir jan? Tarvitsetko sinä jotakin.
Ei kiitos, kenraali sahib.
Anteeksi.
Kiitos. Nuo ovat kauniita kukkia.
Olen pahoillani.
Sinun olisi paras mennä sisälle tai isäsi tulee perääni.
Tarinasi sai minut itkemään.
Luitko sen?
Salaisuutemme?
Kyllä.
Niin, salaisuutemme.
Voinko tehdä jotakin muuta eteesi?
Ei, lapseni. Kiitos sinulle.
Mietin, jos voisit tehdä jotakin hyväkseni.
Haluan, että menet kosintaseremoniaan.
Haluan, että pyydät kenraali Taherilta hänen tyttärensä kättä.
Oletko varma?
Varmempi kuin mistään aiemmin.
Anna sitten puhelimeni ja puhelinmuistioni.
Nytkö?
Milloin sitten?
Hyvä, paljon parempi.
Oli ystävällistä, että käväisit.
Soitin kysyäkseni, jos sinulla olisi aikaa, -
vierailisin luonasin huomenaamuna.
Se on kunniallinen asia...
Kello yhdeksän? Se sopii kyllä. Nähdään.
Mene kotiin. Soitan tunnin päästä.
Selvä. Onnea!
Haloo.
Kenraali hyväksyi.
- Hän hyväksyi? - Kyllä, hän hyväksyi.
Mutta Soraya jan haluaa puhua sinulle ensiksi.
- Mistä? - Mistä?
Kuinka minä voin tietää mistä? Hän haluaa puhua kanssasi.
Selvä. Selvä. Olen matkalla.
Mitä kuuluu? Tule sisään, saisiko olla teetä?
Hän ei tullut teelle.
Ei haittaa, olemmekin menossa ulos kävelylle.
Haluatko siis naimisiin?
- Kanssani, tarkoitan. - Tietysti haluan.
Minä vaan... Haluan kertoa sinulle jotakin -
jotakin, joka sinun tulee tietää.
En halua, että meillä on alusta alkaen salaisuuksia.
Asuimme Virginiassa ennen kuin saavuimme tänne.
Lähdimme koska...
Karkasin afgaanimiehen kanssa.
Olin 18 vuotta. Luulen, että halusin kapinoida.
Asuimme yhdessä lähes kuukauden.
Kaikki afgaanit Virgniassa puhuivat siitä.
Isäni lopulta löysi meidät. Hän ilmestyi ovellemme -
ja pisti minut tulemaan kotiin.
Olin hysteerinen ja kerroin vihaavani häntä.
Muutimme Kaliforniaan muutama viikko myöhemmin.
En puhunut isäni kanssa pitkään aikaan. Ja nyt...
Nyt tuntuu kuin hän olisi syy miksi olen täällä.
Vaivaako kertomani sinua?
Vähän.
Vaivaako se liikaa muuttaaksesi mieltä?
Ei.
Ei edes vähän?
Menisin naimisiin kanssasi jo heti tänä iltana jos voisin.
Mitä näet?
Lopun elämääni.
- He ovat niin hauskoja. - He ovat hulluja.
Se on hauska kuva.
He ovat niin suloisia.
- Amir jan? - Täällä, isä!
Auta minut sänkyyn.
Tietysti.
Käyn noutamassa morfiinin ja lasin vettä.
Ei.
Tänään ei ole kipuja.
Tule tähän, tyttäreni.
Se ei ole helppoa.
Mutta sinun täytyy tulla, Amir.
- Selvä. - Olet hyvä mies.
Kuulemiin.
Onko kaikki hyvin?
Minun täytyy mennä Pakistaniin.
Pakistaniin?
Rahim Khan on hyvin sairas.
Isäsi ystävä?
Onko se hyväksi tällä hetkellä?
Mutta kuinka käy kirjan esittelytilaisuuksien?
Ei olisi yhtään kirjaa ilman Rahim Khania.
Peshawar, Pakistan
On kauheaa mitä tapahtuu maassasi.
Afgaanit ja pakistanilaiset ovat kuin veljiä.
Muslimin tarvitsee auttaa muslimia.
He kutsuvat tätä aluetta Afgaanikaupungiksi.
Joskus se tuntuu kuin Peshawar olisi Kabulin esikaupunki.
Tällä tavoin.
Amir jan.
Tervetuloa, tervetuloa.
Sinusta on tullut mies.
Kenraali Taherin tytär.
Hän on kaunotar.
Onko lapsia?
Yritimme, mutta -
se ei näytä olevan meille mahdollista.
Kiitos.
Kuinka kauan olet ollut Pakistanissa?
Alle vuoden. Kabul ei ole enää turvallinen minulle.
Ovatko talibanit ovat niin pahoja kuin heistä sanotaan?
Voi, pahempia.
Hei eivät ole koskaan kieltäneet leijan lennättämistä.
Minulla on jotakin sinulle.
Mikä tämä on?
Katso.
"Rahim Kahnille, joka kuunteli tarinoitani -
ennen kuin tiesin kuinka edes kirjoittaa niitä."
Tämä on suuri kunnia, Amir.
Anna minun viedä sinut kotiin kanssani.
Löydän sinulle hyvän lääkärin.
Uusia hoitotapoja keksitään koko ajan.
Amir, Amir, Amir.
Huomaan Amerikan valanneen sinuun heidän optimismiaan.
Mutta on asia nimeltä Jumalan tahto.
Tule istumaan.
En tuonut sinua tänne valittamaan terveydestäni.
Anna anteeksi, Amir jan. Siitä mitä minun pitää kertoa sinulle.
Hassan on kuollut.
Kuinka?
Tiedät, että huolehdin isäsi talosta lähtönne jälkeen.
Mutta yksikään palkkaamistani taloudenhoitajista ei viipynyt kuin vuoden.
Jotkut olivat epärehellisiä, toiset laiskoja.
Muutama vuosi sitten menin Hazarajatiin -
ja toin Hassanin perheineen kotiin kanssani.
Hänen vaimonsa Farzanan ja poikansa Sohrabin.
Rostam ja Sohrab.
Oli niin hyvä saada heidät tänne.
Hassan sai talon pysymään kasassa. Ja Farzana valmisti ateriat.
Se oli hyvä. Erittäin hyvä.
Mutta kun terveyteni alkoi heiketä -
ja ei ollut ainuttakaan sairaalaa Afganistanissa, joka olisi voinut minua auttaa, -
joten tulin tänne.
Muutama viikko myöhemmin talibanit tulivat taloon.
Hassan kertoi heille, että oli hoitamassa taloa minulle, mutta -
he sanoivat hänen olevan valehtelija ja varas kuten kaikki muutkin hazarat.
He käskivät hänen lähteä perheineen iltaan mennessä.
Hassan ei halunut lähteä.
Joten he laittoivat hänet kadulle polvilleen -
ja ampuivat häntä takaraivoon.
Farzana tuli kirkuen ja hyökkäsi heitä kohtaan ja -
he ampuivat hänet myös.
Ja pojan?
Sohrabin?
Hän on orpokodissa -
Karteh Sehissä.
Hassan lähetti tämän minulle viikko ennen kuin hän kuoli.
Se on sinulle.
Hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan.
Hän ei halunnut lähettä sinulle kirjettä ennen kuin osaisi kirjoittaa sen kunnolla.
Amir, -
sinun täytyy mennä takaisin Kabuliin.
Olen järjestänyt kuljettajan. Hän on hyvä mies.
En voi palata Kabuliin.
Voitko maksaa jonkun muun lähtemään? Voin kustantaa, jos on kyse rahasta.
Ei johdu rahasta.
Sinä olet tarinankertoja.
Jokin osa sinusta on aina tuntenut tämän tarinan.
Alin ensimmäinen vaimo on kotoisin Jaghorista.
Mitä merkitystä sillä on minkään kanssa?
Viiden vuoden jälkeen kun vaimo jätti hänet lapsettomana -
hän nai uuden miehen Khostista.
Hän synnytti tälle miehelle kolme tytärtä.
Ymmärrätkö mitä yritän kertoa sinulle?
Ali oli steriili.
Mutta hänellä oli poika, Hassan.
Hän kasvatti Hassanin. Hän ei ollut tämän isä.
Sinun isäsi rakasti teitä molempia, koska olitte molemmat hänen poikiaan -
ja Sohrab... - Ei.
- Hän on veljenpoikasi. - En usko sinua.
Kyllä sinä uskot. Se on mikä pelottaa sinua.
Olet sanomassa -
että isäni... kaikki nuo vuodet valehteli minulle.
Ajattele, Amir.
Kaikki mitä miehellä oli silloin, oli kunnia, nimensä -
ja jos ihmiset puhuivat...
- Hän valehteli minulle. - Hän valehteli teille molemmille.
Ja nyt on mahdollisuus tulla hyväksi taas.
"Jumalan nimeen, armelias, säälivä, -
Amir agha, syvimmällä kunnioituksellani.
Vaimoni, poikani ja minä rukoilemme tällä kirjeellä sinulle hyvää terveyttä, -
ja pääsyä Jumalan hyvään suosioon.
Toivon, että jonakin päivänä pitäväni käsissäni kirjettä sinulta -
ja lukevani elämästäsi Amerikassa.
Olen yrittänyt opetella englantia. Se on monimutkainen kieli.
Mutta jonakin päivänä, Agha... Minä ikävöin tarinoitasi.
Olen laittanut mukaan kuvan minusta sekä pojastani Sohrabista.
Hän on hyvä poika.
Rahim Khan ja minä opetimme hänet lukemaan ja kirjoittamaan, -
jotta hänen ei tarvitsisi kasvaa tyhmänä kuten isänsä.
Ja hän osaa ampua ritsalla, jonka annoit minulle!
Mutta pelkään hänen puolestaan, Amir agha.
Nuoruutesi Afganistan on kauan aikaa sitten kuollut.
Ystävällisyys on kadonnut maasta ja tappamista et voi paeta.
Aina tappamista.
Unelmoin Jumalan johdattavan meidät parempaan päivään.
Unelmoin, että poikani saa kasvaa hyväksi ihmiseksi, -
vapaaksi ihmiseksi -
ja tärkeäksi ihmiseksi.
Unelmoin kukkien kukkivan taas Kabulin kaduilla -
ja musiikki soisi teehuoneissa ja leijat lentelisivät taivaalla.
Ja unelmoin, että jonakin päivänä sinä palaat Kabuliin -
"tapaamaan lapsuutesi maata.
Jos palaat, löydät vanhan uskollisen ystävän odottamassa sinua.
Olkoon Julmala ikuisesti kanssasi.
Hassan."
Haloo.
Hei.
- Herätinkö sinut? - Et.
Onko kaikki hyvin?
Minun täytyy kertoa sinulle tarina.
Mikä sen nimi on?
Älä leiki sen kanssa.
Täytyykö minun tosiaan pitää sitä?
Tiedät mitä Taliban tekee sinulle, jos näkevät partasi sileäksi ajeltuna.
Mikä tuo sinut takaisin Afganistaniin?
Myymään pois isäsi maat ja panemaan rahat taskuun?
En ole täällä myymässä mitään.
Olen Kabulissa etsimässä erästä poikaa.
Poikaa?
Tämä poika?
- Tämä Hazara-poika? - Kyllä.
Mitä hän sinulle merkitsee?
Hänen isänsä merkitsee minulle paljon. Hän on se mies kuvassa.
Hän on nyt kuollut.
Oliko hän ystäviäsi?
Hän oli veljeni.
Tunnen olevani turisti omassa maassani.
Olet ollut aina turisti täällä. Et vaan tienyt sitä.
- Mitä tapahtui puille? - Venäläiset kaatoivat ne.
Tiedät mitä he ovat tekemässä?
Hän on myymässä jalkaansa?
Hän voi saada hyvät rahat siitä.
Ruokit lapsesi muutaman viikon.
- Mikä tuo haju on? - Diesel.
Sähköt katkeavat usein, joten ihmiset käyttävät generaattoreita.
Muistatko miltä tämä katu haisi vanhoina päivinä.
Lammas-kebabille.
Partojen vartio.
Tiedätkö mikä vika sinussa on?
Mikä?
Et koskaan saa tuijottaa heitä.
Ymmärrätkö minua? Et koskaan.
Etsimme tätä poikaa.
Olen pahoillani. En ole koskaan nähnyt häntä.
Tuskin edes katsoit kuvaa, ystäväni.
Tiedän, etteivät kaikki lapset täällä sekä kuvan lapsi näytä tutuilta.
- Ja nyt jos sallit minun... - Emme aio aiheutaa hänelle mitään harmia.
Kerroin, että hän ei ole täällä.
- Nyt, ole hyvä ja mene pois. - Ystävä, me emme ole talibaneja.
Hän haluaa viedä lapsen turvalliseen paikkaan.
Tunsin Sohrabin isän. Hänen nimensä oli Hassan.
Tälle pojalle on toivoa, Agha.
Tie ulos.
Voin viedä hänet takaisin Amerikkaan kanssani.
Olen hänen setänsä.
Se mitä minun pitää kertoa sinulle, ei ole mielyttävää.
Kerron, koska uskon sinua.
Te näytätte epätoivoisilta.
On eräs talibaanien virkamies.
Hän vierailee kerran kaksi kuukaudessa.
Hän tuo mukanaan käteistä.
Ei paljon, mutta... sekin parempi kuin ei mitään.
Yleensä hän ottaa tytön. Muttei aina.
- Ja sinä sallit sen? - Mitä vaihtoehtoja minulla on?
Olet johtaja täällä.
- Tehtäväsi on huolehtia näistä lapsista. - Ei ole mitään mitä voisin tehdä.
- Sinä myyt lapsia! - Rauhoitu.
- Olet täällä suojaamassa heitä! - Kyllä...olen suojaamassa täällä heitä.
Istu alas.
Ja sinä, veljeni?
Tulet tänne pelastamaan poikaa -
viemään takaisin Amerikkaan ja antamaan hänelle hyvän elämän.
Sen täytyy näyttää urhealta, mitä?
Mutta mitä kaksi sataa muuta lasta? Et nää niitä enää koskaan.
Et koskaan kuule heidän ulisevan yöllä.
Minä kulutin kaikki säästöni tähän orpokotiin.
Myin kaiken mitä omistin ja perin ylläpitääkseni tätä Jumalan hylkäämää paikkaa.
Ajattelet, että minulla ei ole perhettä Pakistanissa tai Iranissa?
Olisin voinut mennä kuten kaikki muutkin.
Jos kiellän häneltä yhden lapsen, hän ottaa kymmenen.
Joten sallin hänen ottaa yhden ja jättää tuomitsemisen Allahille.
Minä otan hänen saastaiset rahansa ja menen basaariin -
ja ostan ruokaa lapsille.
Luulet, että kulutan sen kaiken rahan itse?
Katso minua.
Katso.
Mitä tapahtuu lapsille, jotka hän vie?
Joskus, he tulevat takaisin -
mutta useimmin eivät.
Kuka hän on? Kuinka löydän hänet?
Mene huomenna Ghazi stadionille.
Näet hänet puoliajalla.
Hän on se, joka pitää puheet.
Pyydän nyt, lähtekää. Pelotatte lapsia.
Pysähdy tähän.
Meidän pitäisi mennä.
Minun pitää tarkistaa vielä yksi asia.
Mikään minkä muistat, ei ole säilynyt.
- On parasta unohtaa. - En halua unohtaa enää.
Haluatko viipyä täällä?
En, mutta meidän täytyy.
Se on hän.
Veljet ja siskot!
Olemme täällä tänään toteuttamassa lakia.
Olemme täällä tänään toteuttamassa oikeutta.
Kuuntelemme mitä Jumala sanoo ja tottelemme.
Ja mitä Jumala sanoo?
Jokaista synnintekijää pitää rangaista tavalla, joka soveltuu hänen syntiinsä.
Ne eivät ole minun sanojani, eivätkä myöskään veljieni sanoja.
Ne ovat Jumalan sanoja!
Ja mikä rangaistustapa hyödyttää avionrikkojia?
Kuinka rankaisemme niitä, jotka häpäisevät avioliiton puhtauden?
Kuinka käsittelemme niitä, jotka eivät tottele Jumalaa?
Kuinka vastaamme niille, jotka heittävät kiviä Jumalan taloon?
Me heitämme kivet takaisin!
Ystäväni. Voinko vaihtaa sanasen?
Meillä on asioita veljesi kanssa.
Henkilökohtaisia asioita.
Uskon, että odotan autossa. Tämä on nyt sinun asiasi.
Kiitos, että autat minua.
Onko siellä ketään?
Minun käskettiin tulla tänne.
Tule sisään.
Kiitos.
Voi kuinka pehmeä.
Istu alas.
Luulen, että on tapahtunu väärinkäsitys.
Tulin tapaamaan ystävääsi.
Miestä, joka puhui stadionilla.
Hänellä on muita asioita.
Voit poistaa sen nyt.
En ole varma mitä tarkoitat.
Ota partasi pois.
Yksi parhaimmista, jonka olemme nähneet.
Ota turbaani pois.
Olet tulossa Amerikasta?
Kyllä.
- Etsin erästä poikaa. - Eivätkö niin tee kaikki?
Ymmärsin, että ystäväsi toi hänet tänne.
Hänen nimensä on Sohrab.
Salli minun kysyä sinulta jotakin.
Millä elätät itsesi Amerikassa?
Miksi et ole täällä muslimiveljiesi kanssa palvelemassa maatasi?
Olen ollut poissa kauan aikaa.
Oliko se vastaus?
Ei ollut vastaus, sanovat he.
Olen täällä ainoastaan pojan takia.
- Haluatko nähdä hänet? - Kyllä.
Tule, minun poikani.
Niin lahjakas pikku hazara.
Jättäkää meidät kolmistaan.
Olen miettinyt...
Mitä muuten tapahtuikaan mahtavalle isällesi?
Mitä kuvittelit?
Että puet päällesi valeparran ja minä en tunnistaisi sinua?
Tunnistin sinut sekunnissa nähdessäni sinut stadionilla.
En unohda koskaan kasvoja. En koskaan!
Assef?
Amir jan.
- Mitä sinä teet täällä? - Minä? Olen kotona.
Kysymys kuuluu, mitä sinä teet täällä?
Olen hakemassa poikaa kotiin kanssani.
Haluatko neuvon?
Pakene. Sen osaat parhainten.
En ilman Sohrabia.
Miksi niin?
Poika on liian hyvä maahansa? Mitä tiedät Afganistanista?
Et ollut täällä kun kommunistit ampuivat mullaheja ja kusivat moskeijoihimme.
Tämä maa oli kuin kaunis palatsi täynnä jätteitä.
Me poistimme jätteet. Me toimme lain. Me toimme oikeudenmukaisuuden.
Olen nähnyt teidän lakinne... ja teidän oikeudenmukaisuutenne.
Ja minä olen ottamassa poikaa kotiin kanssani.
Hyvä on sitten.
Tietysti. En sanonut, että voisit ottaa hänet ilmaiseksi.
Ei enempää, Agha! Lopeta satuttamasta häntä!
Laita se pois, hazara! Muuten on sinun vuorosi.
Laita se pois!
Ota se pois!
Tapa hänet!
Mene kotiin perheesi luo...
Oletko sinä Amir?
Rahim Khan jätti tämän sinulle.
- Mihin hän lähti? - En kysynyt.
Mutta hän tulee takaisin?
Hän jättänyt meidät, lapseni.
Jäät paitsi jaetuista korteista.
Sohrab?
Ota kengät pois, hyvä veli.
Anna anteeksi.
Luulin, että kadotin sinut.
Hänellä oli tapana tulla hakemaan minut ennen rukouksia.
En halunut hänen hakevan minua enää.
Enää hän ei haekkaan, Sohrab.
Lupaan sinulle... hän ei pysty saamaan sinua enää.
Ovatko sinun vanhempasi kuolleet?
Kyllä.
Muistatko miltä he näyttivät?
En koskaan tavannut äitiäni.
Muistan miltä isäni näytti.
Aloin unohtamaan heidän kasvonsa.
Onko se paha?
Tässä.
Joskus olen iloinen, että he ovat kuolleet.
Miksi?
Koska...
Koska en halua heidän näkevän minua.
Olen niin saastainen.
Et sinä ole saastainen.
Minä en satuta sinua.
Tuo on minun vaimoni.
- Kaipasin sinua. - Niin minäkin sinua.
Sohrab jan, tässä on tätisi.
Me kaikki olemme odottaneet sinua.
Oletko valmis tapaamaan uuden perheesi?
Lähdetään.
Pidätkö huoneestasi?
Et näytä niin huonolta.
En usko, että hän on vilkaissut minua kertaakaan.
Anna hänelle aikaa.
Neulon hänelle poolokauluksisen villapaidan ensi talvea varten.
Täällä myytävät villapaidat eivät kestä kuukauttakaan.
Amir jan.
Aiotko kertoa minulle miksi toit tämän pojan kotiin kanssasi?
Minkälainen kysymys tuo nyt oli?
Samaan aikaan kun sinulla on kiire kutomaan villapaitaa, rakkaani, -
minun täytyy hoitaa perheemme yhteiskunnalliset näkemykset.
Ihmiset tulevat kysymään, että miksi hazara-poika asuu tyttäreni kanssa.
Mitä kerron heille?
Voit kertoa heille...
Kaikki on hyvin... Kenraali on oikeassa.
Ihmiset vielä kysyvät.
- Amir? - Se on OK.
Kuten huomaat, kenraali Sahib, -
minun isäni makasi palvelijansa vaimon kanssa.
Ja hän synnytti hänelle pojan nimeltä Hassan.
Hassan on kuollut nyt.
Poika, joka nukkuu viereisessä huoneessa on Hassanin poika.
Hän on veljenpoikani.
Se sinun pitää kertoa ihmisille jos he kysyvät.
Yksi asia vielä, kenraali Sahib.
Et koskaan enää mainitse häntä hazara-poikana minun läsnäollessani.
Hänellä on nimi ja se on Sohrab.
- Se tuntui niin todelliselta. - Kiitos sinulle.
Ilo on minun puolellani. Kiitos.
Katso. Katso tuota.
Anna anteeksi hetki.
Pitäisin tuosta leijasta, kiitos.
Ja ottaisin tämän kelan.
Pidätkö leijasta?
Olenko koskaan kertonut...
isäsi...oli koko Kabulin paras leijanlennättäjä.
Hän teki kaikki naapuruston lapset kateelliseksi.
Hän lennätteli leijaa, mutta ei koskaan katsonut ylös taivaalle.
Jotkut väittivät... että hän vain jahtasi leijan varjoa.
Mutta he eivät tunteneet häntä kuten minä tunsin.
Isäsi ei juossut varjojen perässä.
Hän vain tiesi. Siinä kaikki.
Haluatko auttaa minua lennättämään tätä?
Selvä. Näyttää siltä, että joudun lennättämään sitä yksin.
Viimeinen mahdollisuus.
Siitä lähtee.
Se on hyvä leija, eikö?
Haluatko yrittää?
Tässä.
Pidä se tiukalla, Sohrab jan.
Hienoa, Sohrab.
Vedä, vedä, vedä!
Näyttää kuin joku haluisi kilpailla.
Oletko varma?
Annetaanko hänelle oppitunti?
Katso, Sohrab.
Aion näyttää sinulle yhden isäsi suosikkitempuista.
Vanha tekniikka.
Nosta ja sukella.
Tule...
Tule lähemmäksi...
Siinä se tulee!
Me aiomme napata sen, eikö?
Katso, katkaisen sen!
Mitä meinaat, etkö osaa pitää sitä oikein?
Anteeksi!
Haluatko, että juoksen sen leijan sinulle?
Teen kaiken sinulle.